![]() |
![]() |
|
Žurnalistikos svajonė nukeliavo į ekonomikos pasaulį
Paauglystėje daugelis ieškojo sau patinkančios veiklos, kuri kažkuo sudomintų. Tokios veiklos ieškojo ir 23-jų metų kretingiškė Sandra Urbonaitė, kuri trejus metus dalyvavo „Kuprinės“ veikloje. Vis dėlto šiuo metu ji yra baigusi ekonomikos studijas ir dirba analitike. Įveikė iššūkius Buvusi kuprinietė ieškojo tokios veiklos, kuri padėtų jai tobulėti, leistų atsiskleisti kaip asmenybei ir būtų kupina iššūkių. „Rašyti „Kuprinei“ man pasirodė įdomu tuo, kad tai – dar nauja ir neišbandyta veikla, kurioje galėjau atrasti save ir daryti tai, kas man patinka – kurti ir rašyti. Galiu drąsiai teigti, kad tai buvo neįkainojama patirtis, kurią linkėčiau patirti kiekvienam jaunuoliui, trokštančiam naujovių ir mėgstančiam rašyti“, – teigė mergina. Baigusi mokslus S. Urbonaitė turėjo tikslą išvažiuoti į didžiuosius šalies miestus. Ji norėjo pabandyti pradėti savarankišką gyvenimą. Vienas iššūkių, kuris užklupo naujame mieste, – gyvenimas bendrabutyje su kambario draugėmis. „Atrodo, tarsi nieko įspūdingo, tačiau kartais privalai prisitaikyti prie kito žmogaus, atsižvelgti ir į jo poreikius, kartu priimti tam tikrus sprendimus“, – pasakojo pašnekovė. S. Urbonaitei buvo smagu matyti atsipalaidavusius, nesusikausčiusius Vilniaus gyventojus, jai patiko naujos pažintys, aplinka, pasivaikščiojimai po naktines Vilniaus senamiesčio gatves. „Tai turėjo būti naujas ir gražus gyvenimo etapas, o jis ir buvo būtent toks, kokio norėjau“, – džiaugėsi pašnekovė. Kretinga buvusiai kuprinietei išliko gimtieji namai, kur visada norisi sugrįžti, aplankyti artimuosius. Šis miestas S. Urbonaitei – kaip kurortas, kur galima pailsėti, pasimėgauti ramybe. „Be to, netoli yra Palanga ir Klaipėda, iš kurių sklindantys jūros bangų aidai kviečia pasimėgauti tyla ir dar labiau atsipalaiduoti“, – pridūrė mergina.
Buvo sudėtinga nuspręsti Sandra nebuvo visiškai įsitikinusi, ką nori studijuoti. Tarp jos pasirinkimų buvo ir žurnalistika Vilniaus universitete, viešoji komunikacija Vytauto Didžiojo universitete, tačiau įstoti į Vilniaus universitetą nepavyko ir galiausiai buvusi kuprinietė įstojo į Vilniaus kolegiją, o ten studijavo turizmo vadybą. „Nebuvau labai patenkinta savo studijomis, patiko mokytis tik tam tikrus dalykus“, – prisiminė S. Urbonaitė. Atlikusi praktiką turizmo agentūroje pašnekovė suprato, kad šis darbas skirtas ne jai. Darbo pobūdis merginai patiko, tačiau, nesijausdama gerai, nusprendė savęs ieškoti kitur. Kadangi buvusiai kuprinietei mokytis patiko, ji nusprendė tęsti mokslus Vilniaus universitete ir baigė ekonomiką. Šiuo metu ji dirba pagal specialybę – tiekimo analitikės pareigose, bet vis dar turi svajonę sieti ateitį su rašymu ir tiki, kad, jeigu kažko labai nori ir sieki, tai išsipildo. Tiems, kurie nežino, ką studijuoti baigus mokslus, S. Urbonaitė siūlo nestoti bet kur ir geriau pagalvoti apie tai, ko norisi, pasirinkti laisvus metus, nes galbūt per tą laiką atsiras tokia veikla, kuri sudomins. Šiuo metu dirbdama tiekimo analitike Sandra analizuoja duomenis apie prekybos centre tiekiamas prekes, stebi jų likučius ir nusprendžia, kiek prekių klientas privalo išlaikyti parduotuvėje, rūpinasi užsakymais ne tik į parduotuves, bet ir į objektus pas privačius klientus, kartu su vadybininku derina geriausias kainas rinkoje ir dirba su įvairiomis ataskaitomis bei jų duomenimis. „Analitikai esame pasiskirstę temas. Mano tema – statybinės prekės. Smagu pamatyti vyrų reakcijas, kai sužino mano temą. Visi giria, juokiasi, klausia, kada pradėsiu pati statyti namus, ar užsiimsiu namų statyba. Pasijuokiu, kad greitai, o laikas ir didelis darbas parodys, ar tai – mano sritis“, – apie savo darbą kalbėjo analitikė. Pašnekovei darbas patinka, nes jame netrūksta iššūkių, kurie dažnai susiję su užsakymais, neteisingai išrašytomis sąskaitomis, nurodytais kontaktiniais duomenimis, prekės atvežamos ne tuo adresu ar ne tokios, kokių reikėtų. „Problemas reikia išspręsti čia ir dabar, rasti kompromisą tarp tiekėjo ir kliento, kad sprendimas tenkintų abi puses, būtų kuo mažiau pretenzijų ir nuostolių“, – paaiškino ji. Kūrybinga asmenybė Pastaruosius penkerius metus pagrindinė S. Urbonaitės veikla buvo mokslai. Šiuo metu ji vis dar bando save atrasti, pažinti ir suprasti, ko nori, kas jai patiktų, kokia veikla iš tikrųjų norėtų užsiimti ateityje. „Baigiantis metams juokiuosi, kad kiti metai bus mano, todėl privalau nuveikti labai daug. Kiek daug nuveiksiu ir ką nuveiksiu, parodys tik laikas“, – apie ateitį svarstė pašnekovė. Mergina taip pat yra kūrybinga, mėgsta dizainą, meną. „Kūryba man labiau pomėgis negu darbas. Kasdien tuo užsiimti nenorėčiau, nes pritrūktų iššūkių ir negalėčiau savęs visiškai realizuoti, norisi rimtesnės veiklos. Gal todėl ir pasirinkau ekonomiką. Nebūtina baigti meno studijas, kad galėtum vadinti save menininku. Šia veikla galima užsiimti ir laisvu laiku ar po darbo“, – nuomone dalijosi S. Urbonaitė. Pašnekovė mėgsta atnaujinti namų aplinką: pakeisti daiktų vietas, nusipirkti elementų, kurie suteiktų jaukumo. Ji galvoja sugrįžti prie piešimo, kadangi tai merginą atpalaiduodavo labiausiai, suteikdavo kūrybinės laisvės. „Prie meno visada grįžtu, kartais to pati nepastebėdama: darbe lapai išpiešiami gėlėmis, gamindama vakarienę viską stengiuosi pateikti kuo vaizdingiau, fotografuodama ieškau geresnio apšvietimo. Kiekviename žingsnyje galima įdėti lašelį kūrybos ir akimirką paversti spalvingesne“, – kalbėjo ji. Buvusios kuprinietės nuomone, retkarčiais pakanka paimti pieštuką į rankas ir atrodo, kad tuo metu negali būti nieko geriau, tada gali pabūti su savimi. Pašnekovė labai laukia artėjančių švenčių. „Man Kalėdos – tai viena gražiausių metų švenčių. Visada laukiu kalėdinės nuotaikos, kuri jaučiasi ne tik namie, bet ir mieste, parduotuvėse, net išsiblaškiusių žmonių veiduose. Iš dalies tai skubėjimo laikas, kai aplink daug darbų, reikia nupirkti ir supakuoti dovanas, atlikti visus neužbaigtus darbus namie, darbe“, – mintimis dalijosi S. Urbonaitė, pridūrusi, kad dovanas jau seniai apgalvojusi. Anksčiau kretingiškė yra gaminusi dovanas ir pati, nes tada jos turi gilesnę prasmę. Dabar dovanas visada perka dėl pasikeitusių žmonių poreikių, laiko taupymo. Jos manymu, svarbiausia, kad dovana būtų nuoširdi. Asmeniškai pašnekovei didžiausia dovana – artimųjų dėmesys. Labiau už viską mergina vertina laiką su šeima, jaukius pasisėdėjimus vakare su puodeliu karštos kakavos. Šiemet analitikė sugalvojo naują kalėdinę tradiciją – padaryti gerą darbą. Lapkričio mėnesį aplankė Vilijampolės globos namus, kur gyvena suaugę žmonės su tam tikrais sutrikimais ir vaikai. Mergina globos namų gyventojams atidavė visus savo žaislus. „Kadangi gerus darbus daryti gera, svarstau apie vaikų svajonių išpildymą. Interneto puslapyje galima išsirinkti vaiko svajonę ir ją išpildyti. Jeigu turiu galimybę padėti kitam, būtinai taip ir padarysiu. Juk gerumas grįžta gerumu“, – apie įgyvendintą idėją kalbėjo buvusi kuprinietė.
Vita MICKUTĖ
„P. n.“ akademijos narė
|